www.HoundDawgs.org
Kom, Cameron.
- Var det pappa? - Nej.
Nu lagar vi mat.
Vad ska vi laga? Spaghetti eller...
...spaghetti?
Du får hjälpa till med såsen.
Svara när jag ringer, Nancy! Han är faktiskt min son också...
Förlåt. Låt mig bara få prata med honom.
Det var inte meningen att slå honom.
Du vet att jag aldrig skulle göra honom illa avsiktligt.
Jag har faktiskt sagt förlåt. Vad fan begär du av mig?
Är allt bra, gubben?
Vänta lite, mamma.
Är allt bra?
Mamma?
Mamma!
Cameron?
- Det kan vara nåt viktigt. - Viktigare än det här?
- Kan jag hjälpa dig? - Ja. Du kunde ha svarat.
- Dags att gå, Henry. - Hur kan du veta vad jag heter?
- Ska jag ropa på en vakten? - Nej, vänta lite.
- Vem är du och vad vill du? - Titta på din klocka. Vad är den?
- 01.46. - Det har den varit sen du kom in.
- Så min klocka har stannat. Än sen? - Det är likadant med alla klockor här.
Okej, din galning...
Vakt!-Det är dags för dig att gå.
Vet du vad det här är?
En sak som är viktig för dig, en påminnelse om vem du egentligen är.
Min bror gav den till mig när jag blev delägare.
Just det, Henry. Du är advokat. Du arbetar jämt, har inga vänner-
-och ingen kvinna ser ens åt ditt håll.
Vi är inte på en nattklubb, och du är inte omgiven av vackra kvinnor.
Vakna, kompis. Vi finns I ditt huvud.
Det är dags att du går.
Det där var oförskämt.
Du gav dem makten, Henry. Du kan ta tillbaka den.
Han jävlas bara med dig, gullet.
Är det allt ni har?
- Letar du efter Maggie? - Var är hon?
Hon beklagar verkligen det där med din lilla pojke.
- Far åt helvete! - Släng ut honom.
- Bättre lycka nästa gång. - Titta ut genom fönstret, Henry.
- Är nåt på tok, Henry? - Kom!
- Titta inte på dem. Kom! - Jag håller på att bli galen.
- Helvete. - Vad är det?
- Trodde du att det skulle bli så lätt? - Vilken är din älsklingsfärg?
- Jag har ingen. - Färgen på din bil, din älsklingströja...
Jag behöver nåt som är sant, för att hitta en väg ut. Svara.
Grönt.
- Hur fan kom den dit? - Kom!
Vad är det här?
Det är här vi bryter illusionen. Om du vill vakna ur det här, så hoppa.
- Öppna, Henry! - I helvete heller.
Släpp in mig, Henry!
Men sötnos... Dina ögon är ju svarta.
- Hoppa, Henry. Du får ingen mer chans. - Du kan inte tvinga mig.
Jag kan inte tvinga dig till nåt. Du måste själv tro på det.
Öppna! Släpp in mig!
- Du först. - Om det hjälpte, skulle jag göra det.
Men du måste själv bestämma dig.
Följ med mig, Henry.
Nej!
Nej! Nej!
Upp och hoppa, chefen.
Du lyckades. Ännu en fick bita I gräset. Välkommen tillbaka till verkligheten.
- Hur många fingrar håller jag upp? - Sluta vifta med din jävla tumme, Oliver.
Du kommer att överleva.
Maggie var inte där.
- 15 dyk... Vi har tappat bort henne. - Ja, men hon kan inte gömma sig för evigt.
Hon retas med mig, Oliver.
Det är en lek för henne.
Du...
Du var med I min dröm.
Det var ingen jävla dröm.
Nej! Nej!
Nej!
Det här blir din död, det vet du väl?
- Ta mindre dos nästa gång. - Det går inte.
Det är du som är problemet, chefen.
Kolla vad utkastaren gjorde med din handled. Det börjar bli för verkligt.
Passar du dig inte kommer du att fastna därinne.
Du håller väl inte på att bli blödig, Oliver?
Du borde pausa en månad eller två och låta kroppen återhämta sig.
Maggie var inte där...
Varför var hon inte där?
Jag har grävt på alla platser han besökte innan han togs I besittning.
Bortsett från kontoret, hängde han på Starbucks och strippklubbar.
Då kollar vi upp det.
Ta fram övervakningsbilder från då Henry var där.
- Jag vill se vilka han umgicks med. - Oliver ställer visst upp.
Nej, inga pengar I världen räcker. Jag ska träffa verkligheten I kväll.
Spännande. Vad heter hon?
- Sara. - Vad hände med Jenny?
Jenny? Hon ville hoppa fallskärm.
- Gjorde du slut med henne för det? - Ja, du vet vad jag tycker om höjder.
- Har jag inte lärt dig nånting? - En Camilla söker dig.
Hon sa att hon kommer från Andrades ärkestift.
Vatikanen?
Vilken snygging.
Ska jag skicka iväg henne?
Hon får fem minuter.
Jag har följt ert arbete ett tag-
- och ni har gjort tre exorcismer på ett halvår.
Jag föredrar att kalla dem "avhysningar".
Vad gör ni här?
Mina överordnade behöver en inkarnat.
Vad hände med Felix Nazra?
- Eleven verkar ha gått om läraren. - Eller så tröttnade de på alla lik.
Situationen kräver en skalpell, ingen hammare.
Varsågod.
Camilla, var det väl?
Du slösar bort din tid. Det kommer aldrig att hända, jag jobbar inte åt Vatikanen.
- Vad har du emot kyrkan? - Hur lång tid har jag på mig?
Det jag gör har inget med religion att göra.
- Att driva ut demoner? - För dig är det en demon.
För andra är det en oren ande, en djinn, en orisha... Vad som helst.
Det är bara en icke-kroppslig parasit.
Och om jag berättar att en sån parasit nyligen tog en pojke I besittning?
- Det är inte mitt problem. - Och om det är Maggie?
Jag tänkte väl att du skulle lyssna då.
Låt mig gissa...
Hon befinner sig I en halvdöd kropp I ett horhus.
Ni behöver en inkarnat för att Sankt Vicinus ring och lite svepning inte duger.
- Jag förstår inte. - Då ska jag vara glasklar.
Den förra läckra kvinnan som din chef skickade hit lockade också med Maggie.
Det var inte Maggie.
Det var bara en simpel succuba som förvandlade en hemmafru-
- till en mordisk heroinist som nästan dödade oss.
Jag vet ingenting om den kvinnan-
- men jag vet att en ärkedemon har tagit en oskyldig 11-årig pojke I besittning.
Vi tror att det är den ni kallar Maggie.
Om ni är intresserade av att besegra henne, så kan ni slå en signal.
Vänta inte för länge. Pojken överlever inte mer än tre dagar.
- Ember. - Är det hon?
Kom in.
Är det hit Vatikanens pengar går?
- Vill du ha nånting? - Jag måste bara få veta, Felix.
- Är det Maggie? - Osäkert.
- Kyrkan har exkluderat mig. - Klarar de inte av barnamord?
Eller är de rädda för att inte kunna dölja det den här gången?
- Ember... Glöm inte bort var du är. - Var är jag?
Hos en vän.
Minns du det första jag lärde dig om att ta sig in I andras medvetande?
Att människor lätt bländas av begär.
Det gör dig gott om du lägger det på minnet.
Vi har alla våra metoder och motiv.
Vi skulle redan ha pratat klart om det inte var hon.
Du vet att det är hon, inte sant?
Ja.
Men om du inte har pratat med kyrkan... Hur kan du då veta?
Jag vill visa dig nånting.
Glasdörren är tio cm tjock, inte ens en noshörning kan spräcka den.
- Det finns 12 kameror där inne. - Fantastiskt.
- Vad är det för nåt? - Ljus retar upp den.
Håller du en person inlåst?
Minns du inkarnaten som försvann förra året?
Luca Rejick.
Jävlar!
Det var längesen han var Luca Rejick.
- Vad gör du med honom? - De vet mycket om oss.
Är det inte dags att vi lär oss mer om dem?
- Herregud... - De har försökt infiltrera oss I flera år.
Det var han som berättade om pojken och Maggie. Så fick jag reda på det.
- Vad väntar jag på? - Vill du inte veta hur hon ska besegras?
Ibland...
För att undvika ett öde värre än döden kan man tvingas välja döden I stället.
Tack vare Luca har jag kunnat ta fram det här.
- Vad är det för nåt? - C-79.
I detta rör ryms ett ögonblick av klarhet.
Serumet innehåller blod från vår vän här.
Om Maggie skulle få övertaget, vilket jag inte hoppas-
- ger det dig tio sekunder av klarsynthet för att göra det du måste.
Du får tänka klart tillräckligt länge-
- för att ta livet av dig innan hon fångar in dig för evigt.
Tror du på allvar att jag skulle göra det?
Felix... Jag uppskattar allt du lärt mig, men ditt gift kan du behålla.
Jag tänker inte dö.
- Hallå? - Okej, Camilla.
Nu kan vi snacka.
Pojken heter Cameron Sparrow.
Föräldrarna har nyligen skilt sig. Mamman kommer från Holland.
Pappan har besöksförbud. Han är alkoholist och bröt armen på pojken.
Har han någon historia av schizofreni? Tar han mediciner?
Nej, ingenting sånt.
Mamman hörde honom skrika I köket och när hon kom dit hittade hon det här.
Han hade brutit nacken av henne.
Vi satte de bästa exorcisterna på det här, men de misslyckads.
- Hur förflyttar den sig? - Via fysisk kontakt.
Den verkar bara kunna besitta svaga. Barn, äldre och sjuka.
Mamman vet inget om din koppling till Maggie.
- Sitter han I karantän? - Ingen har rört honom på en vecka.
- Hur mår mamman? - Hon är trött.
Vi håller henne borta från pojken.
Jag har redan svarat på de här frågorna tusen gånger.
- Vem är du? - Mrs Sparrow...
- Säg Lindsey I stället. - Doktor Ember kan hjälpa dig.
- Ännu en präst... Suveränt. - Nej, han är inte präst.
Han är terapeut, kan man säga.
Jag ska inte bota din son från psykisk sjukdom.
- Vad gör du då här? - Jag ska bedöma om...
Doktor Ember har tagit fram en helt ny metod.
Han kan ta sig till platser dit vi inte kan nå.
- Ska du utföra en exorcism? - Jag sysslar inte med det.
Jag behandlar inte symptom med religiösa metoder-
- utan tar mig in I offrets sinne och behandlar själva sjukdomen.
Jag lockar inte ut dem från utsidan. Jag avhyser dem, från insidan.
- Avhyser du dem? - Väsendet I din son är kraftlöst.
Det är en parasit som livnär sig på din sons energi.
Det håller honom I ett drömlikt tillstånd.
Även om han har ögonen öppna och pratar, så är det väsendet som styr.
För att behålla kontrollen måste det övertyga honom om att drömmen är verklig.
Så Cameron tror att han befinner sig I en annan verklighet?
Ja.
Genom suggestion.
Det visar honom det han gillar allra mest, men det är bara lögn.
Jag river ner alla lögner.
När Cameron inser sanningen, tappar väsendet all kraft.
- Vad händer med det då? - Det försöker hoppa till närmaste värd.
Hittar det ingen ny värd, så dör det.
Har du gjort det här förut?
Herregud.
Okej.
God dag, fader.
- Pojken har inte ätit på flera dagar. - Ta en paus, ni ser ut att behöva vila.
Ingen fara.
Det kanske är bäst att du väntar I vardagsrummet.
- Jag vill ju träffa honom. - Ja, jag vet.
Du måste lita på oss. Han klarar det här. Allt kommer att bli bra.
Jag gör en bedömning.
Är jag inte säker på att det är Maggie så går jag härifrån.
Hej, doktor Ember.
Så du vet vem jag är?
Hur känns det?
Vad?
Att förlora den man älskar.
Okej...
Nu vet vi att du vet vem jag är.
- Men vem är du? - Jag har kallats Aska. Pest, av vissa.
Efter syndafloden, när änglarna tog den dödliga kvinnan, var jag Åtrå.
Tycker du att det här är roligt?
Vigvatten, krucifix och overksamma hot blir så trist.
- Vad är det du vill? - Lite mer får du allt försöka.
Nej, jag har inte tid med det här.
Jag...
...ska plåga...
...alla du älskar.
Jaha... Du minns visst.
Du! Vart är du på väg?
Pojken, då? Nej, nej, nej...
Vänta!
Är det hon?
- Jag vet vad som hände med din familj. - Prata inte om min familj.
Är det en ärkedemon måste kyrkan få veta det. Många liv kan vara hotade.
Flytta på dig då, så att jag kan ta hit mitt team.
Jag skulle låsa dörren om jag var du.
KVINNA OCH BARN OMKOM I BILOLYCKA
MAGGIE GRANT MISSTÄNKT FÖR RATTFYLLA
Jag ska ta dig.
- Kyrkan är glad att du hjälper till. - Hjälper till? Jag jagar.
Är det här verkligen nödvändigt? Varför får vi inte vara I samma rum?
När skiten brakar loss måste ni vara ur vägen.
- Det blir säkrast så, tro mig. - Nu borde ni få bild!
Cameron...
Vad är allt det här för nåt?
Det är vad vi behöver för att kunna övervaka doktor Embers dyk.
Vi är som wifi-hotspots allihop. Våra hjärnor utsöndrar ett energifält.
Molnet här... Många kallar det för aura eller själ-
- men det är bara en samling unika joner, och alla har en egen frekvens.
Här har vi doktor Embers och här är Camerons.
Ser du de svarta partierna? Det är parasiten.
Är offret svagt, får den lätt fäste I frekvensen.
Herregud...
Vi övervakar det tills det är dags att avhysa det.
- Vad är det där? - Det sänker hjärtrytmen och EEG.
Han ska komma så nära döden det bara går.
Via REM-sömn tar jag mig in I Camerons undermedvetna och spräcker illusionen.
Jag har bara åtta minuter på mig innan hjärtat stannar.
Ibland har vi tur och kan utnyttja glappet.
Tidsglappet. Vi har upptäckt att tiden står still I det undermedvetna.
Alla klockor stannar när offret tas I besittning.
Det kommer att gå bra.
Jag ska hjälpa din son.
- Okej, chefen. Allt är klart. - Håll er undan, om hon försöker hoppa.
Ni vet vad som gäller. Låt varken pojken eller mig vidröra nån.
Blir mitt EEG för svagt väcker du mig med naloxon.
- Jag har nödutgången beredd. - Bara om det verkligen behövs.
Doktor Ember...
Lycka till där inne.
Tack.
Doktor Ember... Så trevligt att ni gör oss sällskap.
Jag startar klockan.
Är ni beredd, doktor Ember?
Låt spelet börja.
Snyggt, Cameron. En till.
Lite högre. Snyggt!
Bra fångat. Jättefint.
- Hur går det för honom? - Sju minuter kvar.
Så här långt ser det bra ut.
Cameron...
Jag vet att du inte känner mig, men jag kommer för att hjälpa dig.
Jag vill bara prata med dig.
Vad är det?
Du... Du blöder.
- Hjälp! Vi behöver hjälp! - Kom hit, Cameron.
- Det är ingen fara. - Cameron...
Nej, nej...
Du måste ligga ner, det här är allvar.
Jävlar...!
Han planar ut!
En man blöder. I sydöstra delen av Douglasparken.
- Det här är inte på riktigt. - Lugna ner dig.
Jag vet inte vad det är för fel.
Sir... Nu vet jag vad det är.
Jag ber om ursäkt, chefen. Ditt EKG var så dåligt att jag var tvungen.
- Jag ska inte säga "vad var det jag sa". - Nu gjorde du det.
- Nu åker vi till sjukhuset med dig. - Jag mår bra, Oliver.
Mår du bra?
- Vad fan var det där, då? - Det varade bara I några minuter.
Några minuter? Ditt hjärta stannade.
Vart ska du?
Dan brukade kasta boll med Cameron I parken.
Väsendet hör Camerons längtan.
Han har aldrig ens sagt att han älskar sin son.
- Cameron vill inte veta av honom. - Det kanske är du som känner så.
Dan var I parken med honom. Hon ger honom det han helst vill ha.
Vi måste spräcka illusionen, annars kan vi inte befria pojken.
- Var är hans pappa? - Han är väl ute och super.
- Vi måste få hit honom. - Han kommer inte I närheten av min son.
- Han bröt armen på Cameron! - Väsendet är det starkaste jag har mött.
- Jag behöver all hjälp jag kan få. - Nej, inte en chans!
Jag är för nära nu. Jag har kommit för långt.
Antingen hjälper du till, eller så förlorar du din son.
Ms Sparrow... Berätta bara var vi kan hitta honom.
Det finns en bar på 20th och Scarborough. Det är dit han brukar gå.
Tack.
Hallå där!
Jag sitter I rullstol.
Du verkar inte vara mycket för självbevarelse.
- Det finns inte mycket kvar att bevara. - Självömkan?
Nej, det är frihet, sötnos. Frihet! Att få fokusera på det viktiga.
Där är han.
Mr Sparrow...
- Din son är I knipa. Kom med mig. - Är du advokat?
Ser jag ut som en advokat?
Din son är I knipa.
Jaha... Jag behöver en öl till. Bjuder du?
Du är så rolig!
- Ska jag bryta armen på dig? - Jag har aldrig rört honom.
Det skiter jag i.
Din son är I knipa, på grund av dig.
Dr Ember!
Sluta, Ember!
- Varför ringde du inte? - Du är ju här nu.
- Hur länge tänkte du hålla tyst om det? - Varför skulle jag berätta nåt för dig?
- Han är min son! - Har ni flirtat klart snart?
- Cameron behöver oss. - Dan...
Du måste följa med doktor Ember nu.
- Visa mig var min son är. - Så gärna.
Säg hans namn, berätta att du är här och att du älskar honom.
Prata om sånt som bara ni två känner till.
- Han kommer att höra dig och vakna. - Är du säker på att det funkar?
- Nej, det är jag inte. - Varför ska jag då göra det?
Jag skulle göra det, om det var min son.
Jag vet inte vad du hört, men jag har inte rört honom.
- Jag har inte rört honom. - Ta det med Cameron.
Vi är här. Händer det nåt så tar vi ut dig.
Som vad då? Kan han börja kräkas grön smörja? Kan huvudet spinna runt?
Rör honom inte. Jag menar allvar, Dan.
Ingen fysisk kontakt, är det förstått?
Visst... Jag ska inte röra honom.
Då kör vi.
Hej, Cam.
Det är pappa.
Det var ett tag sen... Jag har inte sett dig på evigheter.
Jag har ringt, men du fick nog inte mina meddelanden.
Jag minns den där grymma skruven du fick till när vi var I parken.
Du är duktig, du borde börja spela.
Cameron... Det är pappa.
Lugnt och fint...
Det funkar, Cameron är på väg fram.
- Pappa? - Ja, jag är här, kompis.
Förlåt för att jag gjorde dig illa, men det var en olyckshändelse.
Om jag bara kunde få det ogjort...
- Hur ser det ut? - Det händer mycket.
Det rör sig åt alla håll.
- Vad hände, Cameron? Hur gick det till? - Jag förlåter dig.
Vad sa du, kompis? Säg en gång till.
Jag förlåter dig, pappa.
- Gör du det? - Jag vill att det ska bli som förut.
- Kan det bli som förut? - Ja, det kan det. Jag lovar.
Jag ska bli nykter.
Jag gör vad som helst för dig.
- Kan vi gå till parken igen? - Ja, vi kan gå till parken.
Vi kan gå på tivoli och åka karusell.
- Allt det kan vi göra. - Säkert?
Ja, så fort du mår bättre.
Jag älskar dig, pappa.
Kom.
- Herregud! - Rör honom inte!
- Herregud! - Gud är inte här.
Sluta! Gör inte så. Det är mig du är ute efter.
Följ med här, vi har folk där nere.
Varför sa du att han är ute efter dig?
Det är nåt du inte berättar.
Du är inte här för att hjälpa Cameron. Du är här av en annan anledning.
- Det spelar ingen roll. - Dan är död!
Vad är det som pågår egentligen?
Berätta eller försvinn!
När jag var 26 år...
...upptäckte jag att jag I sömnen kan ta mig in I besatta människors sinnen.
När jag fick veta att det var fler än jag som kunde det-
-och att deras liv vänts uppochned...
...så dolde jag min förmåga.
Jag ville bara ha ett vanligt liv.
Det hade jag också.
Nej...
Jag ska plåga...
...alla du älskar.
Var hon besatt?
Hon hette Maggie Grant.
Hon hade samma väsen I sig som Cameron har.
Hon kände av min förmåga.
Hon dödade min fru och min 11-åriga son.
Sen den dagen...
...finns ingen återvändo.
Sen dess har jag gjort allt jag kan för att hitta henne och döda henne.
Du är inte här för att hjälpa min son.
Nej, det är jag inte.
Jag kan inte förstå varför hon inte har dödat dig.
Det finns öden som är värre än döden.
Det var det här jag befarade.
Hon äter!
- Vad händer? - Maggie förtär Camerons energi.
Nu är det bråttom.
Han har max två timmar kvar. Hur gör vi nu?
Släpp ingen nära honom. Gör allt som krävs för att hålla honom vid liv.
- Vart ska du? - Jag ska avsluta det här.
Ha motorn igång.
Felix!
Hallå? Felix?
Felix?
Är du här, Felix?
Felix!
Felix! Felix!
Det är Ember.
- Vad har hänt? - Han tog sig ur tvångströjan.
- Är du skadad? - Det är inte mitt blod, jag högg honom.
Vi måste ut, Ember. Jag tror att han är kvar här.
Okej, vi drar.
Hoppsan...
Felix... Nej...
- Backa. - Annars?
- Vad väntar du på? - Ember, om du bara kunde...
Felix... Felix!
Maggie vill ha dig för sig själv. Hon ska förtära dig.
- Be om en smärtfri död... - Nej, Felix!
Var har du varit?
- Jag behövde hämta en sak.-Hur går det? - Han sitter kvar på samma ställe.
Vart är du på väg?
- Jag ska in igen. - Nej, det ska du inte.
Jag behöver prata med dig.
Jag vet inte var du har varit, men nu ringer jag hit mitt folk.
Det skulle du ha gjort tidigare, I så fall.
- Vad händer när väsendet hoppar vidare? - Hon kommer inte att hoppa.
- Varför inte? - Det är mig hon vill åt.
Jag är den bästa chans ni har.
Jag behöver ett föremål som betyder nåt för Cameron.
Vi behöver något sant, som hon inte kan förvrida. Nåt han inte ifrågasätter.
Det är det enda sättet att krossa illusionen och få ut honom.
Den där ringen... Vet du var den är?
Cameron brukade ha den vid sängen.
När vi flyttade la jag undan den.
Jag ville sopa undan alla spår av hans pappa.
Jag kan inte komma på nåt som är viktigare för Cameron än den här dumma ringen.
Du får säga vad du vill, men...
Cameron älskar sin pappa-
- men det betyder inte att han inte älskar dig.
Cameron kanske inte kan uttrycka det, men du är hans klippa I livet.
Du är allt för honom. Nu behöver han dig mer än någonsin.
Lindsey...
Du måste vara stark.
Vi närmar oss. Hon borde inte ha dödat Dan.
Maggie börjar bli hafsig och det kan vi använda emot henne.
Jag ska få tillbaka din son.
- Jag trodde att du inte brydde dig. - Nej, men...
Jag ljög.
Här...
Är du säker?
Om jag får jag ut pojken men fastnar själv, då ger du mig det där.
- Då kanske jag hinner. - Hinner vad då?
Slutföra det.
Som du vill, chefen.
- Har du naloxonet? - Ja.
Det är redo.
Får jag se?
Det kommer inte att behövas.
Jag hoppas att du tagit farväl.
För du kommer inte tillbaka.
Kanske inte.
Inte du heller.
Sir?
Sir? Ska ni inte ta biljetten?
Nu kör vi.
Det där ser gott ut.
Vill du ha sockervadd, Cameron?
- Herregud, jag vänjer mig aldrig. - Inte jag heller.
Cameron!
Det är han från parken, pappa.
- Jag är här för att hjälpa dig, Cameron. - Stick, innan nån gör sig illa.
Det där är inte din pappa. Det här är inte på riktigt.
- Du måste tro mig. - Rör inte min son!
Det här kommer att sluta riktigt illa för dig.
Var inte rädd, Cameron. Minns du den här ringen?
- Du hade den bredvid dig på natten. - Pappa?
Det där är inte din pappa. Det ser ut som han, men det är inte han.
Ge mig ringen, Cameron. - Håll dig borta, din psykopat!
Du vet att jag aldrig skulle göra dig illa.
- Jag älskar dig, Cameron. - Cameron...
Har du nånsin hört din pappa säga att han älskar dig?
Lyssna inte på honom, Cam. - Jag sa åt dig att gå.
Du känner honom bättre än alla andra. Det är inte din pappa.
Lyssna inte på honom, Cameron! Förlåt...
- Vad är det, Cam? - Pappa?
- Varför tittar du på mig så där? - Det är inte din pappa, Cameron.
- Den där mannen vill dig illa. - Rör mig inte!
Jag skulle aldrig skada dig, aldrig någonsin.
Du är inte min pappa.
Vänta!
Snart bara fyra minuter kvar.
Cameron!
- Låt mig vara! - Lita på mig, jag vill dig inte illa.
- Vad är det som händer? - Cameron!
Kom!
Cameron!
- Kom hit, Cameron! - Kom, vi måste vidare!
Lita inte på honom, han är elak! Han vill dig illa!
- Cameron! - Det är ingen fara.
- Vad är det för fel på mig? - Ingenting. Det här är inte verkligt.
- Det känns verkligt. - För att du tror på det.
Sluta tro på det, så försvinner det. Allting försvinner.
- Kan du lyssna på mig lite? - Okej.
- Okej... Har du nån favoritfärg? - Blå.
Bra, det är min med.
Ser du den blåa dörren där?
Där finns din värld, Cameron. Där du har kontrollen.
Det är din väg härifrån. Skynda dig, din mamma väntar på dig.
Gå du, allt kommer att bli bra.
Nu är du illa ute, Cameron.
Gå ut, Cameron! Det är din sista chans!
- Mindre än en minut kvar. - Det är för små marginaler.
Kom igen nu, chefen.
Jag är klar med pojken. Nu ska jag ta hyndan som födde honom.
- Det finns bara en plats dit du ska. - Då tar jag dig med mig.
Minns du det här? Minns du det?
Min fru hade det på sig när du dödade henne.
Nu ska du få det.
Tio sekunder...
Cameron!
Nej!
Cameron! Du klarade det!
- Cameron? - Mamma!
Tack.
Tack!
Chefen...
- Hur många fingrar håller jag upp? - Sluta vifta med din tumme.
- Allt kommer att bli bra. - Kan vi ta ledigt nu?
Pappa... Hör du mig?
Är du där, pappa?
Pappa? Pappa!
Pappa? Pappa?
Mamma! Pappa har vaknat!
- Hej! - Var är jag nånstans?
Hör du oss?
- Vad har hänt? - Vi var med om en bilolycka.
- Bilen körde av vägen. - En kvinna körde på oss.
Nej, du skulle köra om en som joggade.
Du minns inte... Läkaren sa att hjärnskakningen kan göra en förvirrad.
Du har legat I koma I tre dagar.
- Hur mår du, kompis? - Bra.
Det kändes så verkligt...
Allt kommer att bli bra.
Hitåt, älskling.
- Ska vi spela när vi kommer hem? - Ingen basket för hans del.
Kan vi spela Wii, då?
Gärna det, Jake.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Vad är det, älskling?
Vad är det, pappa?
Vad är det?
Nej...
Ni finns inte på riktigt.
Säg inte så, Seth.
Jag älskar er, men ni finns inte på riktigt.
- Pappa! - Kom tillbaka, Seth!
- Vart är du på väg? - Maggie!
Fan!
Maggie...
- Varför dödar du mig inte bara? - Jag vill att du ska lida, Seth.
Jag vill att du ska plågas.
Du ska brinna, Seth.
Tänk nu... Tänk.
Herregud...
Släpp honom.
Jag ger mig. Du kan ta mig.
Släpp honom, annars hoppar jag.
Lås upp dörren!
Du måste låsa upp, Cameron!
Lås upp dörren, Cameron!
Cameron! Öppna dörren!
Nej, Oliver!
Chefen...?
Den är injicerad!
Chefen...
Chefen?
Nej!
Nu är det slut, subba!
Nej!
Nej! Rör honom inte!
Nu åker vi!
Nu kör vi. Undan!
En gång till. Undan.
Kämpa, Ember!
Igen. Undan!
- Jag beklagar... - En sista gång. Nu!
Undan. Undan!
Herregud, vi har puls.
Vi har hjärtrytm.
En påse till!
När beräknar vi vara framme?
Vi tappar honom!
Översättning: Martina Nordkvist